Deres billet, monsieur. Hav en god aften, madame.
-Eva. -Jeg er så glad for at se dig.
Eva...
Jeg troede, I var rejst tilbage til Amerika.
-Servier har ledt efter dig overalt. -Jeg var her hele tiden.
Jeg troede, du var intrigant. Det gjorde jeg. Beregnende.
At du var tiltrukket af Korben og magten.
-Undskyld mig. -Det gør ikke noget.
Jeg ville gerne have en skjult strategi, en plan i livet.
Jeg ved godt, jeg virker hård. Folk kan ofte ikke lide mig.
Det tager tid for mig at føle ting.
Men hvis du kunne se gennem mig, ville du opdage, jeg har følelser.
Jeg vil elskes.
Kan du huske festen?
Selvfølgelig kan jeg det.
Hvornår var det nu?
Det var før alt det frygtelige.
Nu taler man om "førkrigstid".
Men man ved ikke, at man lever før en krig.
-Tror du, de ser de samme stjerner? -Hvor?
-Derhjemme. -Der er dag lige nu.
Hvorfor ser man ikke stjerner om dagen?
Nogle gange skal man slukke lyset for at se ting.
Et par år tidligere...
Ligesom at lukke øjnene for at se sine drømme?
Ja, på en måde.
Laura? Hvornår kan vi komme hjem?
Snart. Kom nærmere.
I morgen vågner vi i Paris.
Paris.
Velkommen til L'oiseau de Paradis.
Efter Bukarest, Warszawa, Prag...
Træk vejret. Træk vejret.
-Jeg fryser. -Nej. Du er bare bange.
Amerikas mest kendte medier.
I aften skal I ikke se en forestilling.
I skal opleve noget.
For ikke at ødelægge deres koncentration vil jeg bede jer-
-tage imod dem uden et bifald.
Kom nu.
Velkommen til søstrene Barlow!
Først... vil jeg gerne sige undskyld.
Jeg vil helst ikke skuffe nogen.
Vi vil ikke vise jer noget, som I ikke allerede kender.
Vi vil vise jer noget, som I har mistet.
De afdøde.
Når man kommer fra en så ung nation som USA-
-virker Europa som en åben kirkegård.
Hvis man tænker efter, så er jorden under vores fødder-
-ti eller hundrede gange mere fyldt med døde end med levende.
Hvad vil de fortælle?
Vi kan tale med dem.
Er der nogen i rummet-
-som vil i kontakt med mig?
Er det en ånd?
Er det en lidende ånd?
Og hvad med jer?
Er I parat?
Er I parat til at lytte til den?
Vil I høre sandheden...
...fra to kvinder?
Vil I det?
-Nej. Jeg synes, det er uhyggeligt. -Kom, madame. Vær ikke bange.
Forvent ikke noget, men håb på alt.
Lyt til min søsters åndedræt. Koncentrer Dem om det.
Den kommer.
Jeg er her.
Mor?
-Ja. -Mor? Mor?
Ja.
-Er det dig, mit barn? -Hvad hedder han?
Tal med Juncker, hvis I ønsker en privat seance.
Jeg er glad for, I kunne lide det. Vi tilbyder også private seancer.
-Så mødes vi endelig. -Det var et flot show.
-Du bør invitere hende til England. -Jeg har masser af idéer.
-De skal møde min søster. -Hvor er hun?
Bliv siddende her. Jeg henter hende.
Vi sagde højst to glas. Vi er ikke færdige.
-Du skal møde en person. -Hvad med fuglene?
De flyver ingen steder.
Og de private seancer?
-Er det det hele? -Det er hårde tider for alle.
Hvad sagde Kitching om London?
Han gik meget hurtigt. Vi nåede ikke at tale om det.
-Gik han bare? -Det er ikke første gang.
Jeg er ked af det.
Vincent? Lukker du?
-Hvad er der? -Ingenting. Sov bare.
Kom ind.
Det er godt, De kom. Jeg ventede på Dem.
Jeg undskylder for i går. Jeg var meget uhøflig.
-Champagne? -Nej, tak. Heller ikke til hende.
-De har et smukt hjem. -Jeg elsker nipsting.
Jeg samler ting under mine rejser, og selv når jeg ikke rejser.
-Men jeg er ikke knyttet til ting. -De taler godt engelsk.
-Det var pænt sagt. -Men de har en accent.
-Den er ikke fransk. -De har ret. Jeg blev ikke født her.
Vi kan starte, når De er parat.
-Vi skal bruge en stol til. -Hvorfor det?
Når vi fremmaner en ånd, skal vi modtage den som en rigtig gæst.
Javel. Martin? Vi skal bruge en stol til.
Ja, monsieur.
Lad os begynde med at tage hinanden i hånden.
Luk øjnene.
Er du parat til at tro, André? Er du parat til at lukke os ind?
Ja.
Placer din tvivl i en rød cirkel, og se den for dig.
Lyt til min søsters åndedrag.
Cirklen bliver gradvist mindre og forsvinder.
Den kommer.
Hvad ser du?
Ingenting.
Jeg kan høre skridt.
André?
André!
André?
Er alt i orden?
Ja.
Hvordan gør I det?
Tak.
Godaften.
Jeg kan høre skridt.
Vi går ikke, før vi har fået at vide, hvilken retning I vil tage.
Undskyld, d'herrer! Vi besvarer gerne alle spørgsmål.
Men I kan ikke kritisere os for vores politik de seneste år-
-og samtidig klage over, at vi har skjult den.
I har ikke skjult noget. I har taget beslutninger uden os.
Bestyrelsen burde gå af.
Hvis der bliver krig, går alle jeres fine idéer op i røg!
Tak, d'herrer.
Jeg har hørt på jer, så nu er det min tur.
I glemmer en vigtig faktor: Der er krise.
Det er for nemt!
Vi nægter at opgive vores dividende for jeres fantasier!
Undskyld mig, men det er løgn.
I får ikke nogen dividende, og det har min forgænger forklaret.
Det handler ikke om gevinstfordeling. Vi tilbagebetaler en kapital.
-Det er ordkløveri. -Undskyld? Lad os komme til sagen.
Jeg er den første til at beklage, at fransk film er så langt bagefter.
Mens amerikanerne udvikler sig, har vi valgt at lægge os til at sove.
Vil I blive ved med at sove? Er det jeres løsning?
D'herrer... Jeg har en god nyhed.
Der bliver ingen dividende-
-så længe vi ikke har forstået, vi skal lave nye maskiner og teknik.
Vi skal forny og udvikle fransk film.
Undskyld, men jeg er nødt til at gå. Jeg ringer senere, Ange.
M. Korben! Det var ikke min mening at være ubehagelig.
Men vores firma kan ikke styres af én mands drømme.
Det forstår jeg, M. Chaumette. På gensyn.
-Hvad sker der? -Det er en kærre.
Hvornår skal vi til London?
Jeg tænkte, vi kunne blive her i et stykke tid og slå os ned.
-Er det en dårlig idé? -Vi har jo ikke nogen seancer.
Det er netop derfor. Vi burde... lave noget andet.
-Såsom hvad? -Det ved jeg ikke.
Der er så meget at lave... og så meget at opleve.
Hvis jeg bare havde vidst, du ville komme.
Lad mig i det mindste klæde om.
Nej, lad være. Bliv her.
Sæt dig ned.
Jeg har fået en idé siden i går.
Jeg vil forsøge noget helt nyt. Den mand, der viste sig...
Hvem var det?
Min bror. Han føltes så virkelig.
-Jeg vil gerne filme det. -Filme det?
Jeg ved det ikke. Så skal vi aflyse vores Englandsturné-
-og vi har allerede planlagt en række seancer.
-Det vil koste penge. -Naturligvis.
Seancer og optræden er én ting.
Men jeg kan gøre jer berømte, som kun film kan gøre nogen berømt.
Det er det, jeg gør i livet.
Skal vi lave film?
-Værsgo. -Det er for meget.
-Kate! Sig tak. -Tak.
Strålende. Det er fantastisk. Lad os skrive en kontrakt.
Jeg elsker kontrakter. I kan flytte ind hos mig.
Laura?
Undskyld mig et øjeblik.
-Hvad er der? -Ingenting.
Hvad?
Vi har aldrig boet hos en kunde før. Hvorfor skal vi bo hos ham?
Det er meget bedre end her.
Du ved, hvordan rige mennesker er. De bliver hurtigt trætte af ting.
Lad os nyde det, så længe det varer.
Vi har brug for det her. Han er vores chance.
Jeg er ikke rig. Vi kan spare op-
-og måske rejse hjem igen.
Jeg har aldrig set så mange før.
Det lugter godt.
-Er det ikke lidt for meget? -Nej, man skal altid overdrive det.
Film skal ikke ligne hverdagen.
Det skal kunne ses på en film, men i hverdagen er det for meget.
-Hej, alle sammen. -Goddag, M. Servier.
Goddag.
Det er rigtig godt, Dimitri. Jeg vidste ikke, I var så smukke.
Beautiful. Ikke for meget. Det skal ikke overdrives.
Skynd jer lidt. Giv mig mere røg.
Det er ikke nødvendigt, frøken. Vi har diskuteret det.
-Er kameraet klart? -Undskyld? Brillerne...
-Det giver lysreflekser. -Jeg har det bedst med briller.
Så må vi klare os.
-Klar til optagelse. -Søstrene Barlow. Første optagelse.
Luk øjnene. Tag det roligt. Du skal bare koncentrere dig.
-Hvad er der nu? -Der er for meget lys.
Hvis jeg skal have noget på filmen, kræver det mest muligt lys.
-Kan vi ikke slukke én lampe? -De skal vænne sig til det.
Ja, men vi er nødt til at gå lidt på kompromis.
-Emiliano? Sluk en projektør. -Undskyld, men så mangler der lys.
Vi skal kontrollere tingene ligesom under en seance.
-Hvem skal instruere det? -Mig. Jeg har observeret Servier.
-Hvordan vil du tale med filmholdet? -På fransk. Jeg lærer hurtigt.
Man skal lære at lave film. selvom det ser nemt ud.
Jeg er ikke bange for at arbejde.
-Jeg kan mærke, du er bange. -Jeg er ikke bange.
Gå tilbage nu. Gør det for min skyld.
Indtag jeres pladser, tak!
Jeg ved, hvad du vil sige.
Undskyld mig, men hvad troede du? At der ville dukke et spøgelse op?
Når du siger det sådan, lyder det latterligt.
Jeg tror ikke, vi forstår hinanden. Vi kan genskabe det, som du så-
-eller det, som pigen ser lige nu. Så hvad er problemet?
Jeg ved det ikke rigtigt, men vi savner ambitioner.
Synes du ikke, de er fascinerende?
Skal jeg være ærlig? Den yngste er svær at filme. Hun er for indelukket.
Men den ældste har et eller andet. Nærvær, følelse og personlighed.
Jeg lægger kun mærke til hende.
Kameraet er altid uretfærdigt, for den yngste har mest talent.
-Hvordan ved du det? -Du burde deltage i en seance.
Lad mig lige fantasere lidt... Forestil dig, at vi vælger Laura.
Vi giver hende hovedrollen i en film, hvor hun spiller et medium.
Hun hjælper en ung enkemand med at få kontakt til hans hustru.
Skriver du det ned, Suzanne? Det er en god idé.
Vi bruger hende, som hun er, med alle de evner, som hun har.
Vi kan fortælle pressen, at hun er et ægte medium.
-Hvornår er manuskriptet klart? -Om fem-seks uger.
Fremragende!
Vi har vores projekt.
-Goddag. -Laura.
Du er punktlig. Det er jeg ikke vant til.
Her er dine mærker.
Dem tager jeg. Du kan godt klare dig uden.
-Prøveoptagelse af Laura Barlow. -Glem replikkerne.
-Hvad hedder du? -Jeg hedder Laura Barlow.
Hvor kommer du fra? Where do you from?
Jeg er fra Rochester i New York.
-Rochester? Er det en by? -Ja, det er lige nord for New York.
Nej, det er en ost og ikke en by.
Nu må du gerne læse lidt.
"Den delte tilværelse havde skabt at solidt venskab mellem mændene."
-En likør? -Nej, tak. Jeg drikker ikke.
Nej, tak.
De synes garanteret, at jeg er excentrisk.
Det skal jeg svare på. Jeg er ikke excentrisk.
Jeg dyrker ikke okkultisme og afholder sorte messer-
-eller laver heksebryg.
Jeg er helt utrolig rationel og næsten kedelig.
Se på mig, Korben.
Hvis jeg er her, er det fordi, De også er kommet i tvivl.
Jeg kan se, De forsøger at bevare roen-
-men De er fyldt med spørgsmålstegn, uro og begær.
Man skal hele tiden eksperimentere og ikke kun gå efter et indtryk.
Vi skal håndtere det her på en videnskabelig facon.
Jeg vil møde pigerne, og især den yngste.
Vi mødtes kort i Warszawa, men vi har aldrig eksperimenteret.
Det var vel derfor, De bad mig om at komme, ikke?
Jeg må advare Dem...
Det er meget dyrt.
Penge er ikke et problem.
-Det er de eneste fotos, der findes. -De er gamle, og de er bearbejdede.
Det er de altid til en vis grad. Jeg forstår ikke, hvad du vil.
-Lad os se på forslagene. -Lige nu?
Ja. Vis mig dem.
Det er kun et udkast. Det skal forbedres.
Undskyld ikke på forhånd. Lad mig se det.
Vi har indlagt nogle negativer i sort og hvidt-
-for at skabe nogle slørede former.
-Det er imponerende. -Det ser elegant ud.
Ja, det er godt arbejde.
-Det er endda meget vellykket. -Men?
-Men jeg har andre ambitioner. -Hvilke?
-Jeg vil filme rigtige fænomener. -Ja, men vi skal videre.
Det bedste vil være at filme en virkelig ånd.
Hvis vi filmer det mindste fænomen, bliver filmen en sikker succes.
Forestil jer det. Det bliver første gang nogensinde.
Noget ægte overnaturligt på film. Det har ingen set.
"De lovede mig at forsøge."
"De venter på os. Kom nu. Bare en time."
-"Peger mod vinduet." -Det er en sceneanvisning.
De undervurderer publikums modenhed.
-Du er smuk! -Jeg forestillede mig noget sort.
Hun skal ikke til begravelse. Hun ligner et spøgelse.
Hør ikke på ham. Han er i dårligt humør.
-Det passer. -Goddag, alle sammen!
Godmorgen, Émile. Går det godt? Lidt mindre, Georges.
Fernand! Tusind tak, fordi du ville komme.
-Her har vi Laura. -Goddag.
Hun har ikke spillet før, så vi skal hjælpe hende.
Det er nok. Indtag jeres pladser. Indtag din plads, Clément.
Skynd jer lidt, alle sammen. Bank kraftigt på døren, Laura.
-Clément skal sidde her. -Okay. Jeg sætter mig her.
Eva skal spille rollen. Sådan er det. Er alle på plads og klar?
Vent lidt! Jeg skitserer baggrunden.
Du hedder Clément og er en ung maler. Du sørger over din afdøde hustru.
Din agent er bekymret over din manglende inspiration-
-og tvinger dig til at møde Maggie, et berømt medium fra USA.
Det bliver et vendepunkt for dig. Du får gnisten igen-
-da du kommer i kontakt med din hustru. Er du med?
I bliver forelskede, men Maggie tror, det er din kone, du er forelsket i.
Du kan kun elske din hustru gennem hende.
Men du bedrager hende, fordi du ser Maggie.
Så tvivler du. Du ved ikke, om du egentlig elsker Maggie-
-eller om du gennem hende er havnet i en anden kærlighedshistorie.
-Må jeg spørge om noget? -Nej. Bevar uvisheden.
Det er godt. Så kører vi. Vi er allerede bagud.
"Farlig åbenbaring", første optagelse.
Værsgo.
Clément! Hvor er du? Jeg kan ikke se dig. Der er mørkt.
Ikke så højt, Laura.
Clément?
Hvor er du? Jeg kan ikke se dig.
Det er så mørkt.
Jeg vil ikke ud.
Sidder du igen hos hende? Du havde lovet mig at forsøge.
-De venter. Kom. -Nej, jeg kan ikke holde mit løfte.
-Bare en time. Det er lige dér. -Du forstår det ikke.
Jeg vil se dig i dagslyset og høre dig tale til de levende.
Hvis jeg går, svigter jeg hende. Hun kan se os sammen.
-Hun giver os sin velsignelse. -Os sammen?
Tving mig ikke til at lægge ord på mine følelser.
-Du taler for meget. -Drej rundt!
Jeg har ikke sagt halvdelen. Jeg skjuler intet for mig selv.
-Og for hende? -Min hengivenhed.
-Drej rundt. -Jeg har lyst til at se dig konstant.
-Og at tale med hende. -Nej.
Drej rundt igen.
Jeg er bange, når du kommer, og bange, når du går.
-Jeg beder dig. -Min tvivl...
Man skal ikke bedrage en afdød.
Jeg rejser væk, Clément. Dit atelier er et mausoleum.
-Farvel, Clément. -Lad mig kysse dig, Maggie.
Du kan stadig stoppe mig.
Du kysser mig for at beholde hende.
Når jeg kysser dig, er vi tre. Det er et orgie.
Klip!
-Kan jeg ses, når jeg sidder ned? -Ja, det var ganske godt.
Vi tager den igen. Tilbage på jeres pladser!
Hvad er du urolig for? Det var meget godt.
Jeg ved det ikke. Jeg var både usynlig og fuldstændig nøgen.
-Jeg skammede mig. -Det sker for os alle.
Det er derfor, du var så smuk. Du havde behov for at opgive.
-Opgive hvad? -At forstå.
Du behøver ikke at have oplevet de ting, som du spiller.
Det er derfor, man spiller. Man vil opleve noget mere intenst.
Man er frustreret over sit liv, og derfor laver man film.
Forstår du det?
Det ved jeg ikke, men det skal nok lykkes.
-Du skal ikke være for stolt. -Det er ikke stolthed.
Det her skal blive godt. Det er derfor, jeg er nervøs.
Alting skal lykkes lige nu. Jeg vil opleve det hele.
Tag det roligt. Det går godt indtil videre.
Lige nu er det her dit liv: Dit værelse og et filmstudie.
Når du spiller, vil du føle det. Vær ikke bange.
Drømmer du? Kan du ofte huske dine drømme?
Det ved jeg ikke.
Se dig i spejlet. Vi skal prøve noget.
Bøj hovedet bagover langsomt.
Lidt mere.
Lidt mere...
Sådan. Det er godt.
Du er der, Laura. Slip taget, og hold op med at tvivle.
Forsvind.
Kom nu! Skynd dig!
Vi kommer!
-Skat! -Hej!
Dit fjols!
Jean! Jean!
-Sikke nogle skønheder. -Hold op!
I skal møde mine venner. De er frygtelige.
-Jeg har lyst til at ryge. -Jeg er tørstig.
Vi er blandt dem, hvis skæbne er en gift-
-og vi leder uden pause efter en fjern utopi.
Jeg så ikke, der var et spejl.
Den, som venter tålmodigt bag kanonerne, vinder.
-Jeg foretrækker Mussolini... -Virkelig?
Ja, i forhold til vores politikere! Mussolinis politik...
Prøveoptagelserne er de bedste.
Man føler ikke, man arbejder, og man behøver ikke at tænke.
Du gør mig misundelig. Det minder mig om min debut.
Du har ingenting at bevise. Du spiller ikke med for dit talent...
-...men for din gave. -Det er min søster, der har gaven.
Du skal bare takke og være glad.
Men jeg må erkende, at jeg ikke tror på den slags.
Jeg er en uhelbredelig skeptiker. Undskyld min ærlighed.
Ved De, hvor ordet "skepticisme" kommer fra?
Fra det græske skeptikos, den som undersøger.
-Hvem er han? -Jeg har ikke præsenteret jer.
Eva Saïd. Det er professor Ulé, specialist i metapsykologi.
-Meta-hvad? -Ulé, Ulé... Jeg kendte en Ulé.
-Han hed noget med Id... -Idiot!
Der ser De, mademoiselle...
Deres smukke latter, som vi lige har hørt-
-kan måske indspilles engang i fremtiden-
-ved hjælp af et apparat, som kan opfange fortidens lyde-
-ligesom man kan finde fossiler i jorden.
De er på en eller anden måde...
Vi er alle morgendagens spøgelser.
Vi havde det ellers så hyggeligt.
Undskyld mig, professor. Fortsæt.
Hvem havde troet, der en dag ville eksistere kameraer-
�som kan gengive vores ansigt, vores bevægelser og vores stemme?
Hvem? Alt det, som vi i dag tager for givet-
-fremstod dengang som barnlige fantasier.
Tak.
Det beviser kun, at ingen af os kan forudse fremtiden.
De kan ikke overbevise Eva-
-men vi har ikke sagt vores sidste ord.
-De lider vist af megalomani. -Hvabehar?
Siden hun startede sin psykoanalyse slynger hun om sig med sære ord...
Det sner.
Det er sandt. Det sner faktisk.
-Det sner! -Vi går udenfor!
Der er ingen regler. Det er ikke sjovt uden regler.
Har jeg læbestift på?
-Vi ses på fredag som sædvanlig. -Det er ikke en vane mere.
Hold op med at klynge dig til mig.
-Men jeg er svimmel. -Du har drukket for meget.
-Kom nu! -Jeg har ikke lyst.
-Skat! -Tak for det, dit svin.
Det er et fælt ord i en smuk mund.
Mænd til venstre og kvinder til højre!
Hvor er dine sko henne? Kom her.
-Hun er en utrolig smuk kvinde. -Hvem?
Eva.
Ja, det er hun.
-Et skridt til... -Tak.
Godnat.
Det er underligt. Jeg har aldrig været herinde.
Men jeg kan lide det. Det er imødekommende og trygt.
Og så har I udsigt til haven og til blomsterne...
I kan også se folk eller nærmere deres ben.
I har det godt her.
Tak.
Alt har ændret sig, siden jeg mødte dig.
Du betyder meget for mig.
Sådan.
Du synes sikkert, det lyder frygteligt banalt.
Nej.
Du har åbnet en dør, som jeg ikke kan lukke igen.
-Laura. -Ja?
Jeg vil gerne have en seance.
-Lige nu? -Ja.
Jeg troede ikke, du ville mere.
Og Kate sover. Hun er meget træt, og det er jeg også.
Jeg er ikke træt.
Jeg vil meget gerne.
Kate? Hvordan var det?
Det var godt. Ikke?
Jo.
Jo, det var det.
Det er ikke hans bror.
Gør et værelse klar til søstrene Barlow i gæstefløjen.
Ja, monsieur.
Den er til det rosa værelse.
"De rettede deres ømhedsbehov mod en anden våbenbroder...
...og sov side om side under samme jakke i stjernernes klare skin."
"Under deres stadige omflakken...
Det dufter godt!
-Har du parfume på? -Nej.
Hvorfor det?
Han er lige gået.
-Er du ikke sulten? -Nej.
Spis, mens det er varmt.
-Hvad sagde du? -Suppen...
Sig det igen.
-Godaften. -Godaften.
Jeg ville ikke stå i vejen for hende, men hun vil lære mig at lave den.
Tak.
-Kunne De lide det? -Det var udsøgt, tak.
-Ved du, hvorfor jeg ikke er gift? -Nej.
Jeg vil ikke stå til regnskab over for nogen.
Jeg har kolleger og aktieejere, men derhjemme vil jeg være fri.
-Forstår du det? -Spis nu op, Kate.
-Hvad? -Vi skal gå.
-Undskyld? -Hvis vi forstyrrer, rejser vi igen.
-Vi kan sagtens klare os. Kate? -Jeg er ikke færdig.
Vi vil være uafhængige, men her er vi kun dine ansatte.
-Jeg hader den følelse. -Du tager fejl.
Hvad forventer du af os? Hvad vil du?
Hvad jeg vil? Jeg vil have, I bliver.
Jeg har brug for jer.
Laura... Jeg har brug for jer.
Men så...
Godt.
Undskyld mig.
Må jeg spise op?
Velbekomme!
-Juncker! -Sikke en kjole!
-Er du sulten? Gør det noget? -Nej.
-Hvad så? Sig det. -Hvad?
Du kom ikke for at rose min kjole.
Jeg har tænkt mig at lukke klubben. Jeg har fundet noget bedre.
-I Paris? -Nej. Jeg samler min egen trup.
-Følg med os. -Hvorfor det?
Der findes et publikum derude.
Det er tid til forandring. Det er på tide at rejse.
Vil du tage tilbage til Berlin?
Med alt det, der sker? Det er udelukket.
Selvom jeg ville, kan jeg ikke.
Jeg har et filmhold, og vi skal snart indspille sydpå.
Jeg har alt. Jeg har en film.
Kate?
Kate... Kom med mig.
Hvad skal det betyde? Hvor mange seancer har I haft?
Se på mig, når jeg taler med dig!
Hvor mange?
Du er jaloux.
-Laura. -Hvad?
Hold dig væk fra hende. Forstår du?
Har du brug for os? Jeg ved, hvad du har brug for.
Føj!
Hvad er det, du antyder?
Det passer ikke.
Du har ingenting forstået.
-Er alt i orden? -Jeg er glad for at komme væk.
Jeg vil se havet.
Franskmanden Antonin Magne starter. Kun tyskeren Weber kan følge med.
Det er et løb mellem Magne og Weber, og de nærmer sig mållinjen...
Og sejren går til Frankrig!
-Hvad sker der? -Ingenting.
Internationalt institut for metapsykologi.
Kan De vente med at indløse den?
-Det er for regnskabernes skyld. -Ja, det er helt i orden.
Her. Det er et laksativ. Det er helt ufarligt.
Værsgo.
Det er godt.
Slap af, og læn Dem helt tilbage.
-Sådan her? -Ja. Vil De tage Deres ur af?
Hold jer klar. Vi starter om et par minutter.
Værsgo, Korben.
Går det?
Laura?
-Har du det godt? Er du ikke træt? -Jeg er vant til at rejse.
-Vil du have en cigaret? -Ja.
I skyndte jer for ingenting, for vi strejker i morgen.
-Det kan tage flere dage. -Virkelig? En strejke?
Ja.
-Folk taler om Korben. -Hvordan det?
Jeg mener sladder og rygter.
Hvilke slags rygter?
Se den stakkels fyr. De er alle sammen mod ham.
Det fungerer ikke med familien, for han taler med dem hver aften...
Hæld lidt mere i glasset. Jeg elsker poesi.
Folk siger, de skriver poesi, men det passer ikke.
Det er poesien, der skriver os.
Hvad siger du så? Ja, du har det svært.
Han bider mig nogle gange. Han har astma.
Han er besværlig i øjeblikket. Han er nok deprimeret.
Laura!
Tak, fordi du reddede mig. Jeg kunne ikke komme af med ham.
Reddede?
-Ja, det går helt galt for ham. -Han blev bare ved med at drikke.
Han er måske alkoholiker. Det er mange i vores branche.
Se på mig.
Han er sød, men lidt... for sød.
-Jeg troede, du var anderledes. -Hvad troede du om mig?
-Du bor altså hos Korben. -Ja.
Men bor du hos ham... eller med ham?
Med ham.
-Er det ikke lidt mærkeligt? -Det ved jeg ikke. Sådan er det.
-Giv mig den! -Vi skal ikke arbejde i dag.
Vent!
-Jeg har ingen badetøj. -Det er da lige meget.
-Kommer du? -Ja!
Jeg køler dig lidt ned.
i morgen er der strejke
og på tirsdag er der strejke
Kom.
Louis? Hvad er det for nogen rygter?
-Om hvad? -Korben.
-Hvad laver du? -Vent bare.
I mit job har man altid sine sager med sig.
Jeg mener grejerne. Udstyret.
Hvorfor viser du mig det?
-Hvorfor viser du mig det? -Kan du ikke genkende ham?
Jeg har ikke lyst.
Se dér... Det er Korben.
Det er da ikke ham.
Hvorfor gør du det her? Hvorfor prøver du at skade ham?
Slap dog lidt af.
-Pas på mit udstyr. -Gå med dig! Ud!
Nu!
En, to, tre, fire, fem...
Hvem er det?
Har du det godt? Her er en gave.
Jeg ved, det er svært for dig, og jeg vil ikke tvinge dig.
-Er du glad? -Ja.
-Sig sandheden. -Det er jeg.
Det er godt.
-Ved du stadig ikke, hvem han er? -Nej.
Jeg ved ikke, hvem han er, eller hvad han vil.
Jeg leder, men forgæves.
Jeg ser frem til næste seance.
Man tror, vi fremmaner folk, der har betydet noget for os.
Men det er omvendt.
Ånderne er ofte folk, som vi har betydet noget for-
-men som vi har overset. Nogle gange betyder det intet.
De kommer tilbage, fordi de ikke er færdige med os.
Vi kan ikke køre den alt for længe. Strålingen kan være skadelig.
Hvis alt fungerer, kan den opfange mere eller mindre tydeligt-
-varmeforandringer i rummet.
-Det er fantastisk. -Vi skal ikke håbe på alt for meget.
Værsgo, Korben.
Det er min far.
Da jeg var barn, viste han mig kaninerne, og så forsvandt han.
Er du her?
Du ligner en vagabond.
Er det dine venner? Din nye familie?
Du har ingen familie mere.
Bønnen var tilegnet din mor.
Det er noget skidt.
Hjælp mig! Du er der aldrig, når man har brug for dig.
Jeg går hjem nu.
Vi ses.
Nej, bliv. Far...
Få den tingest af hende!
Hurtigt! Tag den af.
Sådan der... Går det?
-Alting er i orden. -Ja.
Det er i orden.
Kommer du? Jeg er klar.
Jeg bad dem lægge bukserne op. De var lidt for store.
Men jeg har ordnet det. Skoene findes kun i størrelse 37.
Jødens luder
Vi lægger nogle såler i dem.
De bliver lidt mindre, så de ikke falder af-
-og så du ikke snubler.
Det er bedre.
-Stilhed! -Værsgo!
Klip! Klip!
Hvor er Lefebvre?
Okay! Vi starter langsomt.
Er alt i orden? Du er helt bleg.
Det går fint. Jeg fryser bare.
Nej, du er bange. Det er normalt. Det er et mærkeligt job.
Men du er rigtig god til det. Hvis du er bange, så se på mig.
Hvis du bliver usikker, så se på mig. Kom nu.
Fernand!
-Tak. -Vi kommer! Kom.
Kate Barlow. De har et opkald fra Laura Barlow.
Kate?
Ja, det er mig.
Bed André om at passe på.
Med hvad?
-Med alting. -Okay, det skal jeg nok.
Sig noget. Fortæl mig, hvordan du har det.
Fint. Jeg har det fint.
Det er underligt.
Vi har aldrig talt i telefon før. Vi har aldrig været adskilt.
Det er som at høre din stemme for første gang.
Ja. Det er en mærkelig følelse.
Hvad laver du?
-Professor. -Ja?
Det er en tilståelse, der kaster sorg over dig.
"De har altid villet vores bedste, hans bedste."
-Du er ikke med, Sylvette. -Jeg gør mit bedste.
Se godt efter. Det er flygtigt.
Følg med. Nu kommer det.
Sådan. Dér!
Dér! Der var det!
Lige dér...!
Sådan.
Er det ikke fantastisk?
Jeg går ind til mig selv.
André... Det er helt utydeligt. Hvad skal vi bruge det til?
Servier kunne have lavet nogle specialeffekter.
Jeg ved det ikke. Hvad skal jeg sige?
-Du har brugt en formue på det. -Hold op.
Du lovede at lade være.
-Hvad skal de hedde? -Sæt fuglene ned. Kom her.
-Du ved, at jeg elsker dig, ikke? -Jo, jeg elsker også dig.
-Jeg er ked af det. -Ked af hvad?
-Vi har aldrig talt om det. -Om hvad? Jeg forstår det ikke.
-Du ved det godt. -Nej.
Jo, du gør.
Har du også set ting?
Det var ikke det samme.
-Der bliver ikke flere seancer, vel? -Nej. Det er slut.
-Barlow bor i nummer 14. -André?
Jeg tager tilbage til Paris.
Hvad taler du om? Svigter du os midt i optagelserne?
-Du har mistet forstanden. -Nej, jeg prøver noget.
Vi kan ikke bruge billederne, men det er et godt grundlag.
Jeg er vågnet efter et mareridt. Jeg er ligeglad med pengene.
-Det er mine penge. -Det, der generer mig...
...og tynger mig er, at jeg ikke stoler på dig mere.
Der er ikke noget på de billeder.
Du er helt fra den, og du kan ikke selv se det.
Vågn op, André. Lyt til mig.
Vågn op!
Ingenting?
Nej, du overdriver.
Vær nu sød... Bliv her.
Jeg tror ikke på dig!
Hvorfor er du så gal? Vi har ikke brug for de penge mere.
Har du ikke lagt mærke til, det har ændret sig? Jeg laver film.
Snart kan vi klare os selv. Vi har ikke engang brug for André.
-Jeg kan lide André. -Det ved jeg. Det kan jeg også.
Men det er mig, der skal sørge for dig.
Du burde gå i skole, omgås jævnaldrende og grine.
-Jeg griner hele tiden. -Nej, du har ikke grint i lang tid.
Kate? Du er så bleg. Har du det godt?
Kate! Kate!
Hjælp! Hjælp mig!
-Hent en læge. -Tilkald en læge!
Hun blev fraværende, og der kom blod ud af hendes øre.
Er hun i puberteten?
Nej, det tror jeg ikke.
-Er hun ofte svimmel? -Det tror jeg.
-Kaster hun op? -Ja, før et show.
-Søvnproblemer? -Ja.
-Er det også sket i skolen? -Hun går ikke i skole.
-Hvorfor ikke? -Fordi vi afholder seancer.
Hvilke seancer?
Hun knytter kontakt mellem de levende... og de døde.
Det ser ikke for godt ud. Det er muligvis leukæmi.
Ti stille! Ti nu stille!
Læg dig ned.
Sådan. Tag det roligt.
Sådan der.
Jeg kender et digt, der handler om fugle.
Skal jeg læse det for dig?
"Jeg har altid elsket det, som kan flyve.
Som barn gik jeg ofte ud for at lede.
Jeg tog fugleungerne ud af deres rede-
-og satte dem i et bur af strå.
Jeg lod dem leve på en bund af græs og mos.
Senere lod jeg vinduet stå åbent.
Men de fløj ikke deres vej."
-Jeg vil ikke dø. -Du skal ikke dø.
Jo, det skal jeg.
Men du skal ikke være ked af det.
Jeg dør ikke på grund af seancerne.
Det er fordi, jeg skal dø, at jeg havde den.
Gaven.
Det var meningen, jeg skulle dø.
Jeg har et møde med de døde.
-Tror du på mig, Laura? -Ja, det gør jeg.
Jeg tror på dig.
Jeg ved ikke, hvad hun gør. Jeg har aldrig vidst det.
-Hvad taler du om? Hendes gave? -Ja, André. Gaven.
Hun viser folk det, de allerhelst vil se.
Selv mænd som dig og mænd som er mere skeptiske...
...de tror til sidst på det hele.
Selvom de vidste, det ikke passede.
Alt det andet er bare opfindelser.
Det er, hvad du tror.
Er det en kollektiv hallucination? Er vi alle blinde?
Er rygterne ubegrundet? Aktieejerne kræver en forklaring.
Jeg vil underrette dem om, at De går af, M. Korben.
-Undskyld? -De hørte mig.
Men...
I kan selv se regnskaberne. Der er belæg for alle udgifter.
Det er kun almindelige investeringer.
I lader jer manipulere af bagtalelser.
-Hvad angår filmen, så... -Lad os tale om den.
-Instruktøren er hoppet fra. -Ja, lad os tale om det.
Ange?
Gå af uden protest, André.
Det vigtigste er, hvordan du undgår en retssag.
Javel.
Det var en udfordring at bestyre jeres virksomhed.
Hvis I vil slagte mig, så hiv mig for retten.
Jeg har ikke puttet en øre i min egen lomme.
Alle pengene er gået til at lave film, og det ved I.
De franske penge måske. Men hvad med de udenlandske?
Hvilke penge? Jeg forstår ikke, hvad De antyder?
Er det de engelske medarbejdere? Det er uærlige beskyldninger.
Hvorfor retfærdiggøre Dem, M. Korbinski?
Undskyld mig, men hvordan kan man stole på en fremmed i disse tider?
Jeg er bange for, at De tager fejl. Jeg er fransk nøjagtig ligesom Dem.
Det er skammeligt!
Vil De ikke blive til en kop kaffe?
Jo, tak.
-Tak. -Værsgo.
Tak.
-Laura? -Nej, tak.
Hvad laver du her? Du burde hvile dig.
-Det er en god kaffe. -Ja.
Har du det godt? Hvad er der?
Godt, d'herrer...
Sådan. Det skal nok gå.
Det skal nok gå.
Ikke? Se på mig.
Hvil dig nu. Tag det helt roligt.
-Vi går nu. -Ja.
Du skal ikke bekymre dig.
-Hvordan har hun det? -Godt.
Jeg har hørt om en klinik i Biarritz.
Det bliver godt. De vil tage sig godt af hende.
Ja, selvfølgelig. Fik du postanvisningen?
Ja.
Bare rolig. Det er en misforståelse.
-Har du læst aviserne? -Jeg er ligeglad med folks meninger.
Er du fra forstanden? Hvordan kan du være så blind?
Det er ikke sladder. Det er had.
Jeg har skrevet et brev til justitsministeren.
Det er snart slut.
De har taget mit statsborgerskab. Det kan ordnes-
-men som udlænding må jeg ikke skrive til ministeren.
Tag brevet, og giv det til ham. Han er en god ven. Tag det nu.
Du kan være helt rolig. Man skal stole på retssystemet.
Laura? Se på mig.
Det er mærkeligt. I går drømte jeg en absurd drøm.
-Du var i den. -Fortsæt.
-Det var et bryllup. -Dit?
Nej, vores.
Kate var der også, men der var slet ingen gæster-
-så jeg hyrede nogle statister.
Vi blev båret rundt på nogle stole, og vi grinede.
Og vi to... kyssede hinanden.
Orkestret spillede en melodi fra min barndom.
Og hvad så?
Og så skete der ikke mere.
Betyder det, jeg er din drømmekvinde?
Måske.
André Korbinski blev født den 21. april 1887 i Gdansk i Polen.
Nationalitet: polsk. Værsgo at sætte Dem ned.
-Et spørgsmål. -Jeg svarer ikke på noget.
Hvad foregår der? I filmer vel ikke?
I må ikke filme! Nej, nej!
Jeg spiller ikke i en komedie. Det her er en tragedie!
I må ikke filme! I må ikke filme!
Hold op med at filme! Hold op!
I må ikke filme mig. Hold nu op.
Har du hørt fra ham?
Han er blevet forflyttet østpå.
-Og siden? -Ingenting.
Man hører så meget frygteligt.
-Folk siger alt muligt. -Måske.
Det er sørgeligt at sige det, men det er bedst ikke at tro noget.
Man skal intet forvente, men håbe på alt.
Hvordan har hun det?
Kate gik bort i vinters.
Hør her... Servier har måske en rolle til dig.
Det er ikke noget stort, men det kan føre til andre jobs.
-Gå derhen, og hils fra mig. -Tak, Eva.
Vi begynder optagelserne. Kan jeg få lidt stilhed?
Stilhed, tak!
Græd ikke.
Værsgo!
Nanny?
Du skal vågne, Nanny! Væk børnene. De skal se det.
-Hvad er der? Er alt i orden? -Ja, alt er i orden.
Børnehjemmet er reddet!
Vågn op, børn! Kom, og se.
Se dér! Det er stjerneskud.
Det er smukt. I aften skal vi takke vores heldige stjerne. Syng, børn!
Himlen er helt klar.
I morgen bliver en fantastisk dag.
En helt fantastisk dag.
Rikke Schultz www.btistudios.com